Луиш ди Камоинш
Песен

Превод от португалски: Симеон Хаджикосев, 1984

chitanka.info

за една робиня на име Барбара, в която бях влюбен, когато пътувах за Индия.

Нежна одалиска

мене в плен владее;

в нея аз живея,

та ме жив не иска.

Но и в утрин ясна

роза оросена

пак не е за мене

толкова прекрасна.

Нито полска свила,

ни звезди в небето

са ми на сърцето

както мойта мила.

Смуглото лице

е с очи-маслини,

кротки и невинни,

но убиват те.

Неувяхващ чар

в нея обитава,

за да управлява

своя господар.

А косите черни

който съзерцава,

русите не слави

със хвалби безмерни.

Ах, Амур е цял

чер, но хубавее,

та да почернее

би снегът желал.

Озарена вяра,

кротост постоянна —

тя изглежда странна,

но не е Варвара.[1]

Кротка, безметежна,

тя ме утешава

и така смекчава

болката ми нежна.

Пленница красива

мене в плен владее;

в нея щом живея,

нека да е жива.

[1] Поетът прави непреводима игрословица с името на любимата си, която се е наричала Варвара. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.